Pantalla :
Joan Brossa va transgredir constantment els límits entre art, poesia i vida. Aquesta màxima també la va traslladar a la seva immensa i, quasi diríem, inabastable creació literària. Va ser un autor prolífic...
Joan Brossa té una ingent obra en prosa, tant autònoma i pròpia com vinculada a l’obra d’altres artistes i escriptors, en forma de pròlegs, comentaris, textos per a exposicions, etc. Aquest llibre reuneix...
«A contrallum és un llibre important. Ho és pel treball minuciós dels versos que hi observem, però també per la consistència que transmet un conjunt ben articulat amb una coherència interna que no respon...
Joan Brossa va ser poeta, un poeta en el sentit més ampli del mot, que transformava la realitat, jugava amb les lletres i experimentava amb la paraula en un acte de llibertat creativa. De fet, havia arribat...
La poesia de Manuel Forcano sovint presenta motius o referents històrics i culturals de l'Antiguitat que contrasten amb la quotidianitat sovint vulgar del present. L'erudició penetrant dels seus versos,...
Celobert és el primer poemari de Francesc Pla i Santamans. És un llibre abocat a la llum fosca del celobert on va retrobar el fil de les antigues paraules perdudes des de feia molts anys. «És un poemari...
La poesia de Navarret és valenta: no defuig el monstre. Constateu quants versos no hi ha en què s�especula sobre formes diverses de violència. Arbres imponents i ocells i papallones negres van desfilant...
Els vuitanta-set cants que conformen els Himnes Òrfics han estat tradicionalment atribuïts a Orfeu, personatge de la mitologia grega clàssica que amb les seves extraordinàries dots musicals i el seu cant...
matar la mare és una sortida de l’armari. Aixopluga el crit d’una emancipació col·lectiva: la dels cossos a qui han dit que no encaixen en la norma perquè són lletjos, improductius o fan nosa. Són versos...
Els dos reculls de narracions de Viatges i flors han estat escrits en dues etapes i d’una manera molt diferent l’un de l’altre. Flors de debò va durar una eternitat i va ser escrit a Ginebra. Flors estranyes,...
El 13 d’agost de 1968, un jove militant d’esquerres, Aléxandros Panagulis (1939-1976), era arrestat per la policia acusat de preparar un atemptat contra Iorgos Papadópulos, el cap de la Junta Militar...
Ernest Pibernat presenta un poemari centrat en la muntanya del Mont, sense cap mena de dubte, un dels miradors privilegiats de l’Alt Empordà. En ell hi han dues parts ben diferenciades, l’una lírica,...
Sostre immòbil, és una tria breu de la poesia de l’iraquià Abdul Hadi Sadoun (Bagdad, 1968), poeta i hispanista establert a Madrid des de 1993. Tots els poemes seleccionats - tot i estar escrits originalment...
Plastilina vol ser un nen cantussejant bàrbarament mentre juga —i on el joc, com perdre el temps, seria una resistència contra la inscripció mecànica a la maquinària productiva. Plastilina vol ser el...
Magma és una proposta poètica de militància feminista. L’obra neix de la pregunta que es fa l’autor arran de si a ell, en tant que home, li pertoca prendre partit en la qüestió de la ferida inesborrable...
Carn de cos cru versa sobre la impossibilitat de dir-se sense un cos propi, és un lligament entre paraula i carn. Tracta d’un viatge juganer cap a la construcció d’un teixit carni i un dir particular,...
Les adoberies, els tanins, els tripijocs, els prejudicis, les vanitats, les febleses, els èxits i els fracassos... La ciutat d’Aiguadal i l’atmosfera asfixiant que l’embolcalla són l’epicentre des d’on...
Verticalitat i delinqüència és un llibre per força excessiu malgrat la seva brevetat. És la boira i és el cel clar, és allò que no s’acaba d’acabar. És amor extrem, vida extrema. Vertiginosament al límit...
Aquest poemari parteix de l’article que el 2021 va publicar Toni Padilla, “L’àvia que vol viure sola al cor de Sibèria”. Agafia, que actualment és una àvia, és membre de la família Lykov, uns vells creients...
Utøya és una al·legoria al dolor, a l’entrega sacrificial a canvi de res, un reclam de l’estima que creiem merèixer i que se’ns nega com se’ns nega qualsevol intent de sentit, d’absolut. Aquest poemari...
Tensa en les formes, severa en el contingut, Anna Gas elabora vers a vers una anàlisi entomològica de la passió, d’unes relacions en què mana la desproporció, la mancança o la mutilació, les quals acaben...
Al món nou tothom hi perd, malgrat que tots pensin que estan salvats. El paisatge del poemari, entre post-apocalíptic i fantàstic, força els personatges a plantejar-se les grans preguntes i a prendre...
Puede que no esté disponible para la venta en tu país, sino sólo para la venta desde una cuenta en Francia.
Si la redirección no se produce automáticamente, haz clic en este enlace.